Hej, älskling.
-Hur går det? -Bra. Jag borde vara där om en timme.
-Du gasar visst på. -Du vet att jag gillar att köra.
Se upp för polisen. Du får inte komma för sent till din 50:e konferens.
Det är ingen konferens. Det är bara en konsultation för ett sjukhus.
Bara dåligt kaffe och enkelsängar.
-Det hjälper dem, du vet. -Du är så godhjärtad.
-Har Chelsea ringt? -Ja, det har hon.
Hon undrade om man kunde blockera samtal.
Jag bad henne prata med min bättre hälft.
Vad är klockan där nu?
Hon är nog ute och dricker med sina vänner.
Jag kan ringa henne i morgon.
Inget sånt där. Hon är på biblioteket och pluggar.
-Hon får roa sig, Russ. -Jag vet vad som lurar där ute.
-Jag vet hur killar tänker. -Och jag vet hur tjejer tänker.
Vi är inga vandrande måltavlor. Lita på mig, hon klarar sig.
Kör du?
Jag ska bara till affären.
Det är ju så onödigt.
Älskling, att gå på konferenser är onödigt.
-Så det så. -Det är ingen konferens.
Vi kan väl åka nånstans en helg och packa bilen full med vin?
Visst, men nu i helgen ska jag på konferens.
Du sa ju att det inte var det.
Jag kommer nog att vara slutkörd, så det vore skönt att vara hemma nästa helg.
Men om du vill åka nånstans, så...
Det var bara en tanke.
-Har du med sömntabletterna? -Jo, det har jag.
Jag lär inte behöva dem, men de är med.
Okej, jag ringer dig när jag har en lucka.
Jag antar att mottagningen där ute kommer att vara usel, så...
Vad är koden för sprinklersystemet nu igen?
Allvarligt, Russ. Det är samma kod som vi alltid har haft.
-Det är 9-18-91. -Och vilken första dejt det var.
Lite oroande att du släppte till efter bara en middag och bio.
-Du har den sidan också. -Visst, din tjejtjusare.
-Okej då. -Hej då.
-Jag älskar dig. -Jag älskar dig med.
Tack.
-Ni måste vara mrs Alan. -Ja...
Ja, det är jag.
Vi är glada att ha er här den här helgen. Mr Alan har redan ordnat allt.
Black Diamond-sviten är ert rum. Säg gärna till om ni behöver nåt.
-Dave visar er till rummet. -Tack så mycket.
Den här vägen.
Det ska bli jättefint i helgen. Lite kyligt, men klart väder.
Är det en speciell helg eller er bröllopsdag?
Det är bara en helgresa.
Han har bra smak.
Jag är själv relativt nygift. Vi firar två år nästa månad.
-Grattis. Hon är visst lyckligt lottad. -Tack.
-Hur länge har ni varit gifta? -I 20...
I 21 år.
Det är länge.
Ursäkta om jag frågar, men vad är hemligheten?
Jag har bara varit gift i två år. Har ni nåt råd till en nygift som jag?
Frånvaro gör kärleken starkare, men var aldrig frånvarande i din frus armar.
Och blommor.
Ja, det fungerar faktiskt.
Då var vi framme.
Tack, det behövde jag verkligen höra.
Er man är mycket lyckligt lottad.
Ni först.
-Visst är det fint? -Ja.
Se er omkring. Här är vardagsrummet. Köket.
Om ni vill så tar jag in väskan i sovrummet.
-Tack så mycket. -Det uppskattas.
Ha en fin vistelse.
Gå till sängen. Ta på ögonbindeln. Det väntar en överraskning i garderoben...
Jag knackar tre gånger. Var redo.
Everett?
Everett, är det du?
Everett...
Sluta, sluta, sluta!
Sluta!
Sluta.
Bort från mig! Snälla, bort...
Sluta, sa jag!
Nu ska du få ljuga.
Ingen lämnar rummet. Varken du eller hon.
Din familj är i fara.
Jag har Lydia och Jessica.
Hur gammal är Jessica?
Ett och ett halvt?
Men säg ingenting till Holly.
Du stannar här tills jag går, och glöm inte hur viktig familjen är.
Jag ringer dig sen.
Ha så roligt med min fru.
Everett!
Snälla, Everett...
Kan du ta av de här?
Jag är ledsen.
Tror du att du kan utnyttja mig? Varför gjorde du så mot mig?
-Tror du att du får göra så? -Förlåt...
-Ut! -Förlåt.
Bort från mig! Nu går jag. Jag går.
Så där får du inte göra mot mig.
Det får du bara inte.
-Hallå? -Vad var det första jag sa?
-Hon får inte gå. -Lyssna nu, snälla...
-Holly, vänta. Snälla, vänta! -Rör mig inte.
Det var inte meningen. Förlåt, jag lät mig bara ryckas med.
Lämna mig inte. Snälla, gå inte ut genom dörren.
Snälla, förlåt mig. Holly, jag är ledsen.
Rätt smidigt.
Varför gör ni det här?
-Din familj tackar dig. -Snälla, gör inte min familj illa.
Jag kan tyvärr inte säga detsamma om min.
Mr Pierpoint, jag vet att ni är arg, men det här är vansinne.
-Ni kan inte hålla kvar oss här... -Men det kan du.
-Vad ska jag göra? -Det är upp till dig. Du är smart.
Sex månaders smusslande, eller fem månader och tre veckor.
Pinsamt att det tog mig så länge.
Banker brukar ringa om stora uttag. Din terminsavgift, eller hur?
-Jag ber er, mr Pierpoint... -Kalla mig Russell.
-Vad ska jag göra? -Du gör som du vill, Everett.
Precis som Holly gör som hon vill.
Om hon går, om nån ringer polisen eller nåt händer
och ni två lämnar hotellet i morgon som om ingenting har hänt...
...då dödar jag din familj.
Jag börjar med din vackra fru Lydia.
-Vad säger du om det, Lydia? -Everett, hjälp!
Utmana mig inte, din skitunge.
Jag gjorde ett misstag.
Du får slå mig, straffa mig eller göra vad du vill,
bara du inte lämnar mig.
Kan vi börja om på nytt?
Vad flög i dig?
Vad fick dig att tro att det där var okej?
-Förklara det för mig. -Jag trodde att du gillade det där.
-Jag tänkte att jag skulle testa nåt nytt. -Nåt nytt?
Nåt nytt vore att ge mig kaffe utan grädde och socker i.
Ja, du har rätt. Du har rätt.
Jag är ledsen.
Jag hade inte gjort det om du inte hade sagt det du sa förra helgen.
-Vad sa jag förra helgen? -Att du gillade hårda tag.
Och när jag gjorde saker i stunden.
Jag vet att det inte rättfärdigar det.
Snälla, kan vi inte bara börja om?
-Hej, älskling. -Holly, var är du?
Fortfarande på sjukhuset. Jag har rast så det var bra tajming.
-I Colorado Springs? -Ja.
Hotellets säkerhetsvakt här.
-Vi fick in klagomål om oväsen. -Jag ber om ursäkt.
Är nåt fel?
Du är inte i Colorado Springs, Holly, och du är i allvarlig fara.
-Vad då? -Är allt i sin ordning här?
-Herrn? -Jag är ledsen. Vi lovar att dämpa oss.
Everett Alan är farlig. Lyssna noga på mig. Är han i närheten?
Holly, kan du prata med mig ostört?
Vem är Everett?
-Älskling, vad pratar du om? -Om mannen du knullar, alltså inte jag.
Han heter Everett Alan och är 27 år.
Hans fru heter Lydia, samma ålder.
Dottern heter Jessica. Hon är bara ett och ett halvt.
Du må ha lurat mig i månader, men det är inte det viktiga just nu.
Lyssna på mig noga nu.
Han är en farlig man.
Everett Alan. Älskling, det är en elev.
Han är elev i min klass.
Tror du att du är hans första flört?
-Vad då? -Tror du att du är hans enda?
Holly, öppna dörren.
Tjejer har försvunnit, även de som inte åkte ända till Aspen på helgresa.
Inser du vad du har gett dig in i? Du är dum. Förbannat dum, Holly.
Ta dig ut därifrån, lugnt och sansat, men bara när du får chansen.
Holly?
Vänta lite.
Spring inte och väck inga misstankar, bara smyg ut.
Russ, är det på riktigt?
Förlåt.
Vem var det?
Min man.
-Vad ville han? -Bara höra om allt är bra.
Visst.
Jag... Jag måste ta en nypa luft.
Vänta.
Jag har fixat nåt åt oss.
Kom.
Låt mig gottgöra dig.
OKÄND Ta hennes mobil
Låt mig hjälpa dig.
Messar du samtidigt så kan jag inte lösa upp dina muskelknutar.
Visst.
-Jag... -Du kan lita på mig.
-Bara ryggen, jag lovar. -Låt gå.
Lägg dig ner.
Du får ha lite tålamod. Jag är ju faktiskt ingen massör.
Kom här.
Hur gick mitt thoraxprov? Jag fick nog knappt godkänt trots din hjälp.
Hur hade du råd med det här?
-Regel nummer tre. -Det är extravagant.
Är det inte lite misstänkt?
Jag har ett kreditkort. Inga fler frågor. Enligt regel nummer tre...
-Kan inte din fru se betalningen? -Jag...
...har redan godkänt den.
Hon är ändå inte så insatt i det ekonomiska.
Det är ingen fara.
-Vart sa du att du skulle till din man? -Regel nummer ett.
På en konsultation i Colorado Springs.
Bor ni kvar i Denver?
Ja.
Vad arbetar han med?
Du försöker verkligen bryta mot regel nummer ett.
Jag tycker att jag förtjänar att få veta.
Är han boxare eller snut så måste jag fly fort.
Du skulle inte kunna det, tro mig.
-Var det därför han ringde? -Vad menar du?
-Är allt okej? Han ringde ju dig. -Han vill bara höra hur jag mår.
Vad sa han?
Förlåt, men den här bänken är inte alls bekväm.
Han ville bara att jag skulle höra av mig innan jag går och lägger mig.
Vill inte din fru att du hör av dig när du är bortrest över helgen?
Jo.
Vad arbetar mrs Alan med?
Hon gör vad hon kan när hon inte passar vår dotter. Lite ströjobb här och där.
-Som vad då? -Nu räcker det.
Jag är spänd på vad du har planerat för helgen.
Vad står på schemat?
Mestadels inomhusaktiviteter.
Det är kallt ute och det finns värre öden än att vara på rummet hela helgen.
-Om jag räcker för dig. -Så klart du gör.
Jag ska bara tvätta av massageoljan och göra mig redo för vår...
Det är lugn och ro i duschen som gäller.
Mitt rum, mina regler.
-Den är kvar när du är tillbaka. -Visst.
Snälla, förlåt.
Sluta... Jag går inte... Jag lovar!
Kom igen.
Kolla balkongen i sovrummet.
Är det nån där? Snälla, jag är i Black Diamond-sviten.
Holly?
Snälla...
Fy vad du skrämde mig, Everett!
Förlåt, men jag knackade och trodde att du kanske hade halkat.
Nej.
Nej, jag skulle precis ta en dusch.
Jag gillar när vi duschar ihop.
Jag skulle verkligen vilja duscha i fred, om det går bra.
Det är väl inte så illa?
Nu när vi ändå har brutit mot regel ett och tre,
så vill jag gärna veta vad din man jobbar med.
Varför då?
Jag är bara nyfiken. Du har inte avslöjat nåt.
Det kan inte vara nåt bra, annars hade du redan berättat det.
Du börjar komma närmare.
Snut?
Närmare.
Inspektör?
Närmare.
Jösses, är han yrkesmördare?
Nej, han är övervakare.
Du måste skämta.
Han har bytt tjänst nu, men han var...
Så du har en affär och din man är polisövervakare?
Släpp mig!
För i helvete, Holly!
-Vad då? -Fan också!
Everett, jag kan inte...
Hade det inte varit läge att berätta det för tre månader sen?
-Jag förstår bara inte varför. -Låt mig gissa.
Han sa att han inte ska använda sin makt för att trakassera eller förfölja dig!
-Han sitter vid ett skrivbord. -Skitsnack!
Fan!
Det här är inte bra.
-Varför inte? -Måste jag förklara det för dig?
Stanna här.
Du är inte försiktig nog...
Din fru förlorar ett finger för varje snedsteg Holly tar.
Vi får se om hon tar ett glas med dig. Ge henne ingen överdos.
Everett?
-Everett? -Får jag vara i fred nån jävla sekund?
Hur vet du det? Hur fan kan du veta det?
Hur kan du se mig?
Var fan är den?
Förlåt att jag snäste åt dig nyss.
Du är jättefin.
Har du lust att ta ett glas med mig på balkongen?
Det är klart i kväll. Man kan se stjärnorna.
-Det är kallt. Låt mig hjälpa dig. -Jag gör det själv.
Har du prövat vinet?
Kan jag få ett glas vitt, om det inte är till besvär?
Jag kommer nog att slockna av rödvin. Det finns en halv flaska kvar i kylskåpet.
-Går det bra? -Javisst, det går fint.
Du kan lämna det här.
Det är jättegott.
-Vad hände? -Jag rörde bara filten. Jag vet.
Jag frös bara så mycket. Förlåt, det var inte med flit. Tack.
Var försiktig.
För oss.
Skål.
-Jag kan öppna. -Nej, jag gör det.
Du har redan gjort tillräckligt. Snälla, sitt ner.
Snälla.
Slappna av.
God kväll, herrn. Jag heter Dave och ska servera er middag.
-Ska jag komma tillbaka senare? -Nej, förlåt. Kom in.
Hej igen.
-Vad blir det till middag? -Tyvärr bär jag bara brickan.
Men det doftar utsökt.
Vår kock är fantastisk. Ni blir nog inte besvikna.
Er måltid, frun.
Och er, herrn.
Behöver ni nåt annat så ring bara receptionen och fråga efter mig.
Annars tar jag hand om det i morgon bitti.
Tack.
Jag tar det.
Ett ögonblick.
Gav kocken några särskilda instruktioner?
Nej, kocken sa inget.
-Vill ni att jag frågar honom? -Det behövs inte.
Tack så mycket.
Med nöje, som alltid.
Smaklig måltid.
Ska vi?
Visst.
Vad blir det till middag?
Jag valde kockens special för två.
Antingen har kocken verkligen humor
eller inte särskilt mycket fantasi.
Fast jag gillar ju blodig biff.
-Du är den mer äventyrliga av oss. -Är jag?
Jag är inte alls så säker på
att jag hade hoppat på den galna åkturen om du inte varit så framfusig.
Så jag var den framfusiga?
Så vitt jag minns låg du på gränsen till att få underkänt
och jag frågade om du behövde hjälp med nästa kapitel,
vilket du entusiastiskt tackade ja till.
-Du är en sjuhelsikes lärare. -Ja, det kan man gott säga.
Jag glömmer aldrig första dagen.
Ditt ihärdiga ogillande av min användning av bedövningsmedel.
Det var din stolthet som lockade mig. Det var nog ödets grymma nyck...
...att vår första privatlektion handlade om fortplantningssystemet.
Evolutionsvetenskapens magiska, mystiska uppenbarelse.
Hur var och en av oss kommer till världen avgörs av slumpen.
Och ändå sitter vi här.
Jag tror inte att jag har tackat dig för att du hjälpte mig.
Jag tror att vi båda vet att jag skulle bli en utmärkt läkare.
Ursäkta, vet jag det?
-Varför annars hjälpte du mig? -Ett svagt ögonblick.
Lustigt, för jag trodde att du...
Ödets grymma nyck, sa du. Vad var det du syftade på?
Låt oss vara ärliga. Vi är båda gifta.
Ja, det är vi.
Har du uppskattat vår tid tillsammans?
-Ja, det har jag. -Har du det?
Ja, jag har uppskattat det.
De otvungna stunder som inte präglats av dagar, månader och år
av att veta exakt hur nån kommer att reagera.
Det okända.
Rent chock-och slumpartade ögonblick.
Både kroppslig och sinnlig njutning...
...som bara kan inträffa när man inte vet hur nån kommer att reagera.
Och givetvis förstärks allt eftersom det är förbjuden frukt.
Det är fel.
Så varje stulet ögonblick, varje nattligt möte...
Mitt optimistiska sinne lurar mig att tänka...
...att det här kanske är den snåriga vägen
innan nåt nytt och underbart sker.
Men det steget vågar jag inte ta.
Den risken skulle jag aldrig ta.
Så...
Här sitter vi i vår lustfyllda skärseld.
Men vi hade roligt.
Ja, det har varit roligt.
Var är min mobil?
Efter middagen. Jag lovar.
HJÄLP! RING POLISEN. HAN ÄR FARLIG.
Holly gav bra med dricks till Dave.
Synd att Lydia fick betala resten.
Everett, vad är det som händer?
Vad är det?
En tom tallrik.
-Vad är det som händer? -Sluta.
-Vad är fel? -Gör inte så.
Everett, kom igen. Drick lite.
Är en middags-avstickare för vågad för dig? Kom igen.
Trodde du att din maktuppvisning tidigare
skulle var första och sista gången vi knullar med varandra i dag?
Trodde du det?
-Holly, lägg bort den. -Säg vad allt handlar om.
Och sen går jag.
-Förlåt. -Ut med språket.
Sexuellt övergrepp är lätt att bevisa, så det är rätt kört för dig.
Kom närmare, som om du ska kyssa mig.
Jag vill inte kyssa dig.
-Lita på mig. -Jag litar inte på dig!
Rummet är avlyssnat. Jag vet inte hur han kan se och höra oss.
-Vem då? -Din man.
Han har min familj. Han försöker straffa mig för vår affär.
Kom igen.
Fan, du drogade mig.
Hjälp...
Förlåt...
Vad i helvete?
Lugn.
-Holly... -Rör mig inte.
Vad är det sista du minns? Lyssna nu.
Du drogade mig!
Att min man har riggat allt och att han avlyssnar oss?
Ditt psykfall.
Jag vet vem du är.
-Vem jag är? -Han berättade det. Du vet.
Det vet jag inte.
Jag är inte den första du gjort så här med!
Jag är inte den enda!
Vad pratar du om?
Det är bäst att du släpper mig, Everett.
För Russell är på väg hit med hela polisstyrkan.
Är han?
Tyst, tyst.
Vad i helvete?
Se på mig. Se på mig.
Vad händer?
Är det över? Kan vi gå nu? Vem har gjort det här?
Vad är det i den här? Har du fått i dig det här? Berätta.
Ge mig den där. Ta den här och skriv ner det.
Berätta allt.
Skriv ner det. Kom igen.
Fan!
Everett, du måste låsa upp de här.
Det kan jag inte. Inte än.
Det finns inget scenario där du kommer undan med det här. Förstår du?
-Holly, jag... -Everett, det är över. Det är slut.
Gör det inte värre än det är.
Tänk på din familj. Det kan bli en vändpunkt för dig.
Jag kan hjälpa dig, Everett. Du kan påbörja läkningen.
Men jag är ett psykfall, eller hur?
Dejtar och dumpar dem, eller värre. Är det vad Russell sa?
Att jag inte bryr mig ett skit om min familj.
Ska han komma på sin vita springare och rädda dig från elaka mig?
-Jag kan knappt bärga mig. -Då ska jag inte ödsla mer tid.
Nej, Everett! Snälla!
Nej, gör det inte.
Nej, gör det inte!
Russ! Å herregud!
Å herregud! Vad har du gjort?
Vad har du gjort?
Jag har inte gjort nåt.
Vad har du gjort?
Jag är här, jag är här.
Jag är här, Russ.
Jag...
Jag hittade den här.
Jag vet inte vad det är i den.
Det här är till er båda.
Ni var båda gifta, och era affärer sårar era familjer.
Jag ska göra ett undantag och ändra reglerna.
Bara en av er checkar ut i morgon bitti. Ni bestämmer vem.
En av er får lämna kärleksnästet och se vad som är kvar av familjen.
Den andra kommer att ha avgjort deras öde.
Chelsea kan ha hamnat i dåligt sällskap efter sin vilda utekväll.
Hennes rumskompis Sammy är alldeles för godtrogen.
Och Everett, du vet redan hur nära din familj jag är.
Om ni kontaktar polisen, söker hjälp eller försöker fly,
kommer jag döda resten av era familjer.
Då kan ni fly tillsammans, för det är det enda ni har kvar.
Klockan tickar.
SÄKER
Jessica är nästan två. Jag har inget val.
Everett, sluta. Tänk efter ett tag nu. Vi är i samma sits här.
Tänk på min dotter. Bara tänk på henne.
-Snälla, du måste förstå. -Sluta.
Herrn och frun, vänligen öppna om ni är där inne.
Hotellets säkerhetsvakt.
Herregud...
-Ledsen att vi stör. -Ingen fara.
Ursäkta att det tog sån tid. Vad gäller det?
-Ännu ett klagomål om oväsen. -Oj då, jag ber om ursäkt.
Vi var lite väl ivriga. Vi lovar att dämpa oss.
Ursäkta besväret, men en i serveringspersonalen är försvunnen.
Han skickade märkliga meddelanden till en i personalen,
så vi pratar med alla gäster som kom i kontakt med honom.
Hoppas inget har hänt. Hur kan jag hjälpa till?
Han heter Dave Parker. Kökspersonalen sa att han serverade er middag här.
Är er fru här?
-Får vi prata med henne? -Ett ögonblick.
Vad gör du?
Jag ska låsa upp dem.
Vi måste samarbeta för våra familjers skull.
Vi måste ljuga.
Jag är ledsen, men det är vår bortahelg.
Så trevligt.
-Mrs...? -Holly.
Trevligt att träffas, Holly.
-Vi sa precis till... -Everett.
Vi sa precis att en i serveringspersonalen, Dave Parker...
Rumsservicekillen är försvunnen.
Jösses, det var hemskt att höra.
Vi undrar om han sa vart han skulle eller om han betedde sig märkligt.
Nej.
Han var väldigt artig och professionell.
Han kom in, serverade maten och vi gav honom dricks.
Och sen gick han.
-Ursäktar ni mig? -Självklart.
Inga problem.
Tack så mycket.
Har ni lämnat rummet efter middagen
för att gå ner till receptionen eller hämta is?
Nej, vi har varit här hela kvällen.
Är det nåt du kan minnas när vi ändå står här?
Nej, inte direkt.
Det var väl allt, älskling?
Ja, det var det.
Det var nog allt.
-Ha en trevlig vistelse här. -Tack.
Vi kommer att fråga andra gäster,
så om ni kommer på nånting...
Då hör vi av oss. Tack ska ni ha.
Ska vi sätta oss ner och prata igenom det här?
Den som gör det här övervakar oss nog nu.
Så lägligt. Hur lyckas de med det, Everett?
Jag har mina teorier.
Din mans förflutna som övervakare kan ha kommit till pass.
Så vem gör det här? Hur vet jag att det inte är du, Everett?
Min frus ringfinger skickades upp med middagen
som straff för att jag inte lyckades följa reglerna.
Titta i den övertäckta tallriken som ligger i diskhon.
-Vad var det för regler? -Gå och titta.
Herregud...
Reglerna var att jag skulle hålla kvar dig och inte säga nåt
och sen gå härifrån morgonen därpå.
-Men nu... -Får bara en av oss gå härifrån.
Låt oss vara helt ärliga nu, Everett.
Hade inte säkerhetsvakterna dykt upp, så hade du dödat mig och gått härifrån.
-Jag förstår. -Gör det här dig illa till mods?
Jag har fru och barn att försörja. Jag kan inte bara lämna dem.
Everett, jag säger det rent ut. Det har du redan gjort.
När du för ett halvår sen började knulla din lektor,
med din fåfänga föreställning om att du kan bli en riktig läkare.
-Och du själv, då? -Du dödade min man.
Du lät mig sitta fastbunden medan han var döende.
Jag kunde ha räddat honom.
Allt det här är ditt fel. Allting är ditt fel.
Du, Everett Alan, är det värsta som nånsin kan hända nån.
-Jag ska berätta hur allt började. -Sluta.
Jag låg bunden med munkavle på golvet
och såg din man knulla dig.
Det var inte jag, Holly. Tänk efter nu.
Det sista han sa innan han släppte loss mig var: "Ha så roligt med min fru."
-Så vem gör det här, Everett? -Jag vet inte, sa jag.
Jag ska hem till min dotter.
-Har du nånsin haft känslor för mig? -Lägg av.
-Kom inte närmare. -Jag menar det. Hade du det?
Kom inte närmare.
Du vill avfärda det som bara en flört, men jag tror inte att det var det.
Jag skulle inte göra dig illa, jag lovar. Jag skulle aldrig kunna det.
Snälla, låt oss inte göra det här.
Jag ber dig, Holly.
Jag älskar dig.
Å herregud...
Gör det inte.
Vänta, vänta, vänta.
Hur ska vi ljuga om det här?
Jag behöver en läkare.
Vi är hemska människor, Holly.
Nej, det är vi inte.
Jag fryser.
Jag börjar frysa, Holly.
Jag vet att vi inte ska vara tillsammans.
Kan du hålla min hand?
Jag är ledsen.
Snälla, säg inget till min familj.
Det ska jag inte.
Tror du att de förlåter mig?
Jag vet inte.
Förlåter du mig? Kan du förlåta mig åt dem?
Ja.
Jag förlåter dig.
Jag förlåter dig, Everett.
-Holly... -Jag är här.
Jag är här.
Du är ett steg från friheten.
Det enda som kvarstår är att förstöra mobilen.
Lägg den i mikron i 30 sekunder. Sen är det över och du kan åka hem.
Eller så kan du komma till rum 513 och möta mig.
Då ska jag presentera mig och berätta varför.
Och sen lovar jag att låta dig gå. Jag kommer inte skada dig.
Oroa dig inte för rummet. Det tar nån hand om.
Min rumsnyckel ligger i din mans ficka.
Snälla, gör slut på den här mobilen nu.
FÖRSTÖR MOBILEN, MAMMA.
Herregud!
Nej, rör mig inte!
Det är okej. Faran är över.
Jag ska inte göra dig illa.
Jag lovar att inte göra dig illa.
Det är ingen fara.
Jag ska inte göra dig illa. Det ska jag inte.
Jag tar av dig ögonbindeln.
Bra, jag ska inte göra dig illa.
Herrejösses...
Var är Everett?
Var är min man?
Var är han?
Jag ska ringa polisen.
Och jag ska få ut oss härifrån. Det lovar jag.
Vänta här.
Russ litade visst aldrig helt på mig.
En smart man.
Men det krävdes inte mycket för att övertala honom.
Varför då?
Varför skulle nån svika sin närmastes kärlek och tillit?
Jag vet inte. Säg det du.
Du tvingade oss...
Jag tvingade dig inte att göra nåt, Holly.
Everetts första två var ingenting. De bara försvann som en hemsk dröm.
Men du...
Han var besatt av dig.
Och nu när jag står här inför dig kan jag förstå varför.
Du hade allt, men det var inte nog.
Är han död?
Vi behöver en läkare i rum 512. Tillkalla polisen och en ambulans.
Du kommer inte undan med det här.
Den misstänkta är farlig och beväpnad.
Det tror jag visst.
Å herregud!
Båda era fingeravtryck finns överallt.
På verktygen jag skar av din mans tunga med.
På sprutan.
Och även på kniven du dödade den arma killen med, dr Pierpoint.
Öppna, det är säkerhetsvakten!
Ni måste öppna dörren.
Russell fick betala för dina synder.
Öppna nu!
Och det får din dotter med.
Var är dr Pierpoint?
Stå still!
Stå kvar och håll händerna över huvudet!
Upp med händerna nu!
Översättning: Lisa Di Biaggio www.firstlightmedia.com